Men hvordan ved man det med sikkerhed?
Er der virkelig kun én?
Der er så mange sange, men jeg føler mig så ensom.
Drenge! Drenge!
Tag den lige med ro!
Hans mor og far mødte hinanden på den sædvanlige måde.
Sangen blev til kærlighed -
- og kærligheden blev til ægget.
Memphis? Har du fat, snut?
Det kan du tro. Trygt og varmt.
- Pas godt på det, ikke? - Hov, jeg synes, det bevægede sig.
Og som sædvanlig tog mødrene af sted for at fange fisk -
- mens fædrene blev hjemme og holdt æggevagt.
- Klarer du dig, farmand? - Ja. Vi venter på dig helt alene her.
- Farvel. - Farvel, Norma Jean. Tag det køligt.
Når de andre forlader os...
...bliver vi her.
Når solen forsvinder...
...bliver vi her.
Følg de vise ord, brødre! Dan en klynge!
Varm dit æg.
Dan en klynge!
Del kulden!
Enhver må tage sin del af den isnende vind -
- hvis vi skal overleve den endeløse nat.
Opløft jeres røster, brødre!
Lovsyng den store Gwin -
- som fylder sange i vore hjerter og fisk i vore maver!
Åh, baby! Jeg tror, jeg vil danse nu.
Nej, nej...
Der er en lærdom, brødre og søstre -
- som hæver sig over alle andre.
Du må under ingen omstændigheder aldrig nogensinde...
...tabe dit æg.
Der er fod på det.
Af de mange tusinde, der sang sig igennem den lange vinternat -
- var Memphis den, der sang mest inderligt -
- for at få jorden til at dreje og få solen tilbage.
Memphis? Er der noget i vejen?
Det... det ved jeg ikke. Jeg kan ikke høre noget.
Er det tomt? Må jeg få det?
- Gloria! - Det gør ikke noget, Maurice.
- Det sker en gang imellem, Memphis. - Ja...
Hørte du det?
Jeg hører dig, kammerat. Far er lige her. Bare rolig.
Han har det fint, Maurice.
Se, der kommer hans lille fod.
Der er den anden.
- Speciel stil. - Kom tilbage, Mumle.
- Gloria... - Hun må kalde ham lige, hvad hun vil.
Mumle...
- Mumle? - Skete der noget?
- Koldt... koldt... - Det vænner du dig til.
Kom til far, sønnike.
- Hvad synes I? - Lidt slatten i benene.
- Hvad laver du, sønnike? - Jeg er glad, far.
- Hvad laver du med benene? - De er også glade.
- Gør det ikke foran andre. - Hvorfor?
- Det er u-pingvinsk. - Okay.
Kom herhen. Kom herind i varmen.
Pas på næbbet... næbbet!
Næbbet. Sådan... God dreng.
De er sent på den. Hvor bliver de af?
Bed til, at den store Gwin ikke giver os magre tider.
Hvorfor, Noah? Har vi ikke alle været pligttro?
- Så når du ser mor... ...står jeg helt stille.
- Netop. - Men hvordan genkender jeg mor?
Det er let. Hun vrikker med enden og har latter i stemmen.
Og hun synger, så hjertet flyder over.
- Jeg kan se dem! - Det er rigtig nok.
Koner i sigte!
Nej, Mumle. Kom tilbage. Kom så tilbage... Mumle!
Mumle...!
Michelle!
- Maurice! - Michelle... Michelle!
Undskyld... Mumle? Mumle!
- Moar! - Mumle!
Mumle!
- Moar! - Mumle! Hvor er du?
Memphis?
Morlille...
- Hold da op! - Farmand.
- Hvor er vores barn? - Jeg... Jeg finder ham.
Har du mistet ham? Memphis!
- Mor? - Rør dig ikke.
- Kom til mor. - Nej.
- Hvad er der galt med hans ben? - Det er ikke noget særligt.
Det vokser han fra.
Mor...!
- Åh, Memphis... Han er pragtfuld. - Ja, ikke?
Hvor er du fin. Jeg har noget til dig.
Op med næbbet.
Jeg elsker den måde, hun gør det på.
- Godmorgen, børn. - Godmorgen, frøken Viola.
Vi begynder med det allervigtigste, I lærer i pingvin-grundskolen.
Hvem ved, hvad det er? Hvem...? Hvem...? Seymour?
- Fiske? - Nej... Mumle?
- Man må ikke spise gul sne. - Nej, heller ikke.
- Det er vores hjertesang. - Tak, Gloria. Udmærket.
Uden hjertesangen er vi ikke sande pingviner, vel?
Men jeg kan ikke lære jer den, søde børn.
Hvem ved hvorfor? Hvem...? Hvem...?
Du kan ikke lære os den, for vi skal selv finde vores hjertesang.
- Flot! - Det er en stemme indefra.
- Den viser ens sande jeg. - Ja! Tak, Gloria. Det var fint.
Nu skal vi være helt stille.
Koncentrer jer og lad den komme til jer.
- Jeg har en. Tag mig, tag mig! - En ad gangen. Seymour...
La ' vær' at puste til mit raseri
Jeg prøver ikke at falde i
Den kan jeg lide. Den er der svingeling i.
- Jeg har også en. - Det tænkte jeg nok, Gloria.
Natten kryber langsomt ind i hjerterne -
- når de er sprunget læk
Dagen gi'r en dårlig hånd til fugle -
- som har lagt for mange...
...æg
- Så er jeg ikke nået længere. - Nydeligt.
- Hvor smukt! - Hvad har du på hjerte, Mumle?
Min er nærmest et bum og et...
Og et bum til. Kan du lide det?
- Det er ikke engang en melodi. - Er det ikke?
Nej, en melodi er ligesom...
Okay...
- Hvem er det? - Memphis og Norma Jeans afkom.
Nå, den lille spjætte-fætter?
- Det er ikke sjovt! - Nej, bestemt ikke.
En pingvin uden en hjertesang er knap nok en pingvin.
I alle årene har jeg aldrig... I to har jo så flotte stemmer. Meget mystisk.
Skete der noget i den tidlige udviklingsfase?
Nej, alt var fint. Normal rugning.
- Ikke også, skat? - Jo, det var... en hård... vinter.
- Han blev udklækket sent. - Jeg er med.
Tænk, at han måske skal leve alene. Og aldrig møde den eneste ene.
Frøken Viola, er der ikke noget, vi kan gøre?
I kan jo altid prøve fru Astrakan.
Fru Astrakan?
Fru Astrakan kan, kan I tro.
Ikke synge? Lkke synge? Sludder, skat.
Alle små pingviner har en sang.
Når jeg er færdig med dig, vil din sang give alle gåsehud.
Lad os gå i gang. Først skal vi finde en følelse.
Glad følelse, trist følelse.
Måske ensom følelse.
Kan du føle det? Godt. Og nu skal du slippe den løs.
Vis sponta-nu-itet!
- Hvad... hvad laver du? - Viser sponta-nu-itet.
Vil du møde smuk pige?
- Vil du lave ægget? - Ja!
Så syng! Og ikke noget sprælle-spjæt! Lkke røre muskel!
Helt stille!
Stjerne, stjerne lyser klart...
Hold op! Vi begynder helt forfra.
Glem krop. Se ind i sjæl.
Føl følelsen. Enorm følelse.
Så enorm, den fylder hele krop.
Hvis den ikke slipper fri, du eksploderer.
Åbn nu dit lille næb. Ja, ja...
Løft hovedet, sådan. Og nu... nu...
Ulykke! Katastrofe! Jeg har aldrig haft en fiasko før.
Aldrig... Aldrig!
- Det var da sødt. - Men det er ikke pingvinsk.
Hvad så? Jeg kan godt lide det anderledes.
Han er en normal kejserpingvin.
Jeg kan gå ud af skolen og arbejde. Os tre sammen.
Ro på. Du skal først have dig en uddannelse.
- Du skal have stærke syngemuskler. - Jeg skal prøve.
Nemlig. Og vejen til succes er brolagt med...
- Slid? - Nemlig. En masse hårdt slid.
Jeg tager ud at fiske.
Slid...
Den første hårde sommer, da hans mor og far arbejdede over -
- på deres pendling ud til havet -
- fandt Mumle sig et sted fjernt fra misbilligende blikke -
- hvor en funky lille fyr kunne være sig selv.
- Hvad laver du her, luffedreng? - Ikke noget. Hvad laver du?
Lkke noget. Jeg faldt forbi til frokost.
Er der mad? Her?
- Lår eller vinge? - Nej, ikke mig. Jeg er en pingvin.
Nemlig. Luffedrengene, altså dig, spiser fisk.
Flyvedrengene, altså mig, æder luffedrengene og fiskene.
- Og det er småt med fisk for tiden. - Helle for godbidderne.
- Skrid. Skal du have hug? - Bare kom an!
- Kan vi få noget madro her? - Vent! Se lige det her!
Det er godt nok mærkeligt. For en gangs skyld opfører vi os pænt.
- Stil jer op i kø... - Hvad har du på benet?
- Tingesten her? - Åh nej, ikke igen.
Klap i. Det var et begavet spørgsmål, og det fortjener et svar.
Det kan siges med fire ord. Bortført af fremmede væsner.
- Behøvede du at spørge? - Hold mund!
Hør her, lillemand. Der er noget derude.
Skabninger, der ikke er som os. Større, vildere og klogere.
Og hvor ved jeg så det fra? Fordi jeg har været deres fange.
- Utroligt. - Hvad mener du med det? Det passer.
Jeg sidder lige så stille på en klippe, og pludselig er de over mig.
Hæslige pingvinagtige væsner med kvabsede fjæs og fremadrettede øjne.
Hverken fjer eller næb, men med nogle vedhæng...
De undersøger mig, spænder mig fast -
- tager en spids ting og stikker den i mig.
- Og så går jeg ud som et lys. - Nøj...
Jeg vågnede med den tingest på mig.
Alle flyvende væsner disser mig: "Hvad så dér, Gulben?"
- Det var ydmygende. - Hvad skete der så?
Det var ydmygende. Er det ikke nok?
De kunne have spist dig.
Ja... Ja.
Mine skrig om nåde fik dem på bedre tanker.
Kan jeg få dig på bedre tanker?
Godt forsøg, stump, men... nej.
Nej, nej...
- Hvad laver du dernede? - Kom op!
- Kom straks op igen. - Typisk. Du lod ham slippe væk.
- Alt det ævl om fremmede. - Jeg blev kidnappet.
- Nap dig selv. - Jeg henter onkel Angelo.
- Hvor skal I hen? Jeg blev bortført. - Det rager mig! Jeg er sulten.
Vil du høre menuen? Fisk? Det har vi ikke. Pingvin?
Det har vi heller ikke. Hvad skal vi æde?
Hans dansende hjerte blev overset -
- og han tilbragte skoletiden bagerst i klassen -
- fortabt i sine drømme.
Hvilke eventyrlige verdener gemte sig mon hinsides isen?
Fandtes der et sted, hvor en lille pingvin uden en hjertesang -
- virkelig kunne høre hjemme?
For tusind generationer siden -
- forsagede forfædrene vinger til fordel for luffer.
Når I afgangselever når havet for første gang -
- vil I høste frugterne af deres vise beslutning.
Det er magre og usikre tider.
Men med vor gamle pingvinvisdom vil vi stå dem igennem, kære brødre.
- Hørt! - Bla, bla, bla...
- Norma Jean! - Hvorfor lader han ikke Mumle bestå?
Han gør da ikke nogen fortræd.
...forbliver I værdige medlemmer -
- af vor stolte pingvin-nation. Den leve!
Vi afholder da bare vores egen lille eksamens-ceremoni.
- Mener du det? - Også i den grad. Den leve!
- Ikke så højt. - Memphis!
- Vis dem, hvad du kan! - Tak, mor.
- Lev livet fuldt ud! - Skal jeg nok.
Pas på fremmede... og leopardsælerne og spækhuggerne!
Den dreng har altid været et råddent æg, Noah.
Det kan kun ende galt.
Hallo... venner!
Vent lige!
- Hvad synes du? - Dig først.
Nej, dig.
Ikke skubbe!
- Hvad var det? - Det var vist støvbolden.
Er der blod?
Hvad venter I på?
Hej, Gloria.
Gloria, skat, du gør mig mat, må jeg tage fat?
Gloria.
- Mumle! - Gloria...
- Undskyld, det var ikke... - Giv plads! Her kommer jeg.
Gloria... Jeg har altid haft lyst til at sige, at du er så...
- Fisk. - Ja, du er så fisk.
Nej, fisk!
Fisk!
- Fik du en, Gloria? - Niks, ikke denne gang.
- Her. - Tak, men det er din.
Det er din fangst. Spis den.
En kjove! Kom tilbage.
Mumle! Slip.
Slip så, Mumle!
- Trækker han vejret? - Han spiser ikke.
Mumle? Skete der noget?
Mumle?
- Tag fisken. - Hvad?
- Tag den åndssvage fisk. - Okay.
- Tak, Mumle. - Det var så lidt.
I aften er vi kandidater, små soldater i livets teater -
- og hovedpersonen er divaen Gloria.
Hvad fejler du?
- Mumle? Det er bedst, hvis du... - Jeg ved det.
- Bare lyt. Ikke? - Undskyld.
Undskyld...
Du er god. Det lød fedt.
Kom så! Op med lufferne!
Kan du bruge mig?
- Hvad har du gang i? - Du ødelægger det for os andre.
Tag og hop i havet.
Okay, venner. Hold nu op.
Hvor er jeg bange!
Gloria?
Venner?
Kom frem, eller jeg kommer efter jer.
- Inde! - Du er for syg!
- Du får 9,8. - Jeg giver 10.
Kom så! Jeg slår dig til plukfisk.
- Jeg er kold i røven. - Kys den!
Kom, pølsefrans. Jeg æder dig med sovs til.
Jeg synes, du sovser i det.
Nu kommer han. Flyt dig om en halv time.
- Gør det lige igen. - Hvad?
- Det der klikke-ti-klik. - Nå, det.
- Kom nu. - Jeg gør bare sådan...
- Sejt. - Og så sådan her.
Lækkert!
- Avs. - Se de små knurhår.
Nu går han. Nå nej, det var hans ansigt!
- Jeg ved, hvor I bor, pingoer. - Det hedder "land", spækfjæs.
Kom snart igen, glatnakke.
- Vi ses, tykke. - Den sad! "Vi ses, tykke."
Var du længe om at komme på den?
- Godt gået, langesen. - Frem med luffen!
Venstre... højre, jeg har den, åh ja Pas på, der var den
Jeg kan, jeg kan Nå nej, jeg ku'
Jeg har ondt i maven. Jeg skal tisse.
Kommer du, langesen?
Har du noget bedre at tage dig til?
- Nej. - Så kom, pjuske.
- Er du til fester, højberg? - Fester? Det er jeg vel.
- Så hold dig til os. - Det er os, der styrer showet her.
Mambo!
- Al den sponta-nu-itet. - Og tiderne er endda dårlige.
- Fødekæden er røget af. - Alle er lidt nede.
Men det stopper ikke festen!
- Viva la fiesta! - Dyrk det her.
Han spiser sten!
- Hørte I det? - "Spiser sten"!
- Han havde en sten i munden. - Det er en kærlighedssten, hombre.
- Til rederne. - Den med flest sten vinder.
Du ved, chica-chica-bum-bum.
- Er I ligeglade med chicas? - Hvad mener du?
Uden os får chicas ikke noget bum.
- Hvorfor samler I ikke? - Vi har personlighed.
Vi er bare for flotte. Og det rimer på hotte.
- Lær af os, langesen. - Ja.
- Hey, baby. - Herovre, chicks!
- Hvad glor I på? Mig? - Kom, baby. Kom nu, putte.
- Kan vi friste med noget? - Næ, ikke i aften.
Nu ikke så hovskisnovski.
Det' sådan her, aha, aha I ka ' li' det
vil ha ' det, jeg har det
Tjek fødderne ud, piger.
- Hvem har lært jer det? - Ham den lange.
- Prøv igen. - Vis mig de rappe trin.
- Beklager, tøser. - Måske en anden gang.
I er altså bløde i bolden. Kom, vi går.
- De skal sukke lidt. - Vent, til tiden er inde.
Vis, hvad du kan.
- Og amigoerne... - Kan det hele.
- Kan jeg få lidt af det? - Du kan så meget, at du er farlig.
Synes du?
Du må da nedlægge alle med de trin.
- Det vil jeg nu ikke sige. - Hør ham lige. Hvor er han kær.
Lad mig sige dig noget. Næst efter mig har du mest udstråling af os alle.
Læg dit ego væk, inden nogen kommer til skade.
Du er misundelig. Vent. Jeg kan høre, folk vil have noget...
Mig!
Så skal vi ha ' noget mambo Nu sker det, tøser: Mambo
Vi gi'r den en gang mambo Mambo, mambo, mambo
Se lige mig!
Så er det dig.
Den fyr er så ufrivilligt cool.
Okay, okay... Mama!
M-m-m-m-m-or!
Nej, nej, nej...
- Jeg elsker tyngdekraften. - Det er det rene paradis.
Parat-is?
- Den var tæt på. - Kom nu!
- Hvor skal vi hen, venner? - Bevæger os hen til et andet sted...
- Hvad var det for noget? - Aner det ikke.
- Vi er pingviner. - Små pingviner.
Hvor kom den fra? Den er så underlig... og fremmedartet.
- Hvad taler han om? - En, der hedder Artur.
- Jeg kendte engang en Armando. - Det er altså et ufatteligt mysterium.
- Hvad skal vi gøre ved det? - Vi må til bunds i det her.
Jeg skal fortælle dig noget, langesen.
Kom nærmere. Ikke være bange.
- Vil du have svar? Er det alt? - Ja.
Ikke andet? Så er det meget let. Du skal tale med Lovelace.
- Lovelace. - Tal med Lovelace.
- Genialt, Ramón. - Jeg modtager jeres hyldest nu.
Buk jer... Jeg kan mærke jeres kærlighed nu.
- Hvem er Lovelace? - Han er guruen.
- Find Lovelace. - Han har svar på alt.
- Spørg ham. Han tager aldrig fejl. - Men du skal bruge en lille sten.
Pas på. Jeg har en advarsel til publikum.
Kvinder risikerer at blive eksede -
- for mine øjne er forheksede.
I har hørt stemmen. Nu skal I møde -
- den eneste ene Lovelace i kød og blod.
Det er nu, det er her, det sner.
Offergaven, tak.
- Godt, og nu dit spørgsmål. - Señor Lovelace.
Min kone er forsvundet. Er hun i live?
Lad nu sandheden drive
Tal til mig, mystiske væsner
Ja, hun er lykkelig og tænker på dig.
- Er hun sammen med en anden han? - Et spørgsmål per sten. Næste!
Mester, spørg de mystiske væsner, om jeg bliver lige så rig som du.
Nul, putte. Næste!
- Gå nu frem. - Kom nu bare.
De herrer! En ad gangen.
- Vi er med ham. - Han har et dejligt spørgsmål.
- Gør det nu. - Men du må ikke se ham i øjnene.
- Har fremmede væsner bortført dig? - Tåbeligt spørgsmål. Næste!
Jeg så engang en kjove med noget lignende på benet.
Dette er min hellige talisman
Talisman, talisman
Som jeg er blevet skænket af de mystiske væsner
Mystiske væsner
Under min storslåede oplysningsrejse -
- til den forbudte kyst
- En gang til. - Forbudte kyst
- Har du set mystiske væsner? - Jeg hører dem. De taler gennem mig.
Åh ja... Jeg har kraften og har altid haft den.
Havde de fremadrettede øjne? Undersøgte de dig?
- Bandt de dig? - Ti stille! "Undersøgte de mig...?"
For mange spørgsmål. Du har ikke sten nok.
- Du har ikke svaret på noget. - Hvor mange spørgsmål har han?
Stille! I fører en fremmed til mig.
Han betvivler mine evner og sammenligner mig med en kjove!
Stemmerne hyler i mit hoved. De siger: "Hvem er det fjols?"
"Sig, at han kan sk... skride ud i verden og blive talrig."
Ved nærmere eftertanke bør vi alle gå ud og blive talrige.
- Hvad siger han? - Det er parringstid.
Jeg trækker mig tilbage til mit nydelsesfulde leje.
- Hvem er først, piger? - Mig!
En ad gangen. Rør ikke talismanen, tak.
Øjeblik... Hvad med os?
Lovelace, Lovelace!
Lyt! Der er ikke kærlighed nok i verden.
Vend jer mod jeres nabo, løft lufferne -
- klø lidt på ryggen og giv en kæmpe krammer.
Okay, piger.
- Hvordan gør han? - Hvorfor holder du om mig?
- Fjern dig. - Du kan jo lide det.
- Har I også sten? - Vi samler ikke sten.
- Hvorfor ikke? - Vi lever på isen.
- Hvordan vinder I pigernes hjerter? - Vi synger.
- Hold op... Det er for skørt. - Du laver sjov, ikke?
Nej, vi synger for hinanden. Og hvis der er én, der kan lide det, så...
- Har du også én? - En høj skønhed fra din dunkle fortid?
- På en måde. - Af sted. Hun har vel veninder.
- Jeg elsker de høje. - Det går ikke.
Det er jo parringstid. Du skal bare synge.
- Netop. Det kan jeg ikke. - Alle fugle kan synge.
Jeg synger ikke som fuglene Pip, pip, pip...
Okay...
Hvad laver han?
- Jeg tror, han synger. - Det der er afgjort ikke sang.
Jeg hørte et dyr sige sådan, lige før det døde.
Og når hun synger, er det så hjerteskærende smukt.
- Du er hårdt ramt. - Det kan vi sagtens fikse.
Helt afgjort. Det kan vi!
- Virkelig? - Ja! Nu skal du høre.
Kom nærmere. Nærmere. Vil du gerne synge?
Er du sikker? Tager du gas på mig? Så er det meget nemt.
Er det? Hvis jeg kan synge, ændrer det alt.
Det kommer du til. Du skal bare gøre nøjagtig, som jeg siger.
- Okay. - Sagde jeg "okay"? Hvad sagde jeg?
- Gør nøjagtig, som du siger. - Nøjagtig, som jeg siger.
Drenge! Drenge! Drenge!
Mumle?
Mumle!
Hej, Gloria.
Er det dig?
Ja, selvfølgelig. Kan du lide det?
Ja, hvis det altså er dig.
- Det er mig... på en måde. - Fint nok.
- Vend dig om. Vend dig nu om. - Hvorfor?
Hvorfor ikke?
- Der kan man bare se. - Ja.
- Gloria... - Hvordan kunne du?
Davs. Størrelsen er skræmmende, men bare rolig... Jeg elsker dig.
- Jeg elsker dig. - Gloria...!
- Vent, Gloria. - Vent på mig.
- Jeg elsker store haler... - Hold op!
- Hvad havde du forestillet dig? - Hvad skulle jeg ellers gøre?
Nej, Gloria.
Gør det nu.
Gloria... Syng til det her!
Mumle... Det er pinligt for mig.
Nej, baby. Det går ikke.
Mumle!
- Mumle! - Hej, frøken Viola!
Det er en skændsel.
- Hvem tror de, de er? - Hvor er Noah? Det går over gevind.
Kom så!
- Memphis! Det er din søn, Mumle. - Mumle?
Nej, det er Mambo. Med "o".
Niks, baby. De siger: Mumle!
Se dette skue, Noah! Det var et varsel -
- og nu har vi denne opstand.
Stands! Stands...!
Hold straks op!
En smule selvbeherskelse, tak! I bringer denne urede -
- og vildfarelse ind i vor midte. Er I gået fra forstanden?
- Vi har det sjovt. - Det er uskyldigt.
Det er dette forfald, der er skyld i knapheden.
- Og så på pingvinsk, grinebider. - Han siger, at knapheden skyldes mig.
Vi overlever kun, hvis vi står sammen.
Når du og dine fremmede venner leder os i fordærv -
- forarger du Gwin og får ham til at nægte os de rige gaver.
- Han styrer årstiderne. - Han giver, og han tager.
Glade fødder skaber da ikke hungersnød.
Kan den skyldes andet end din hedenske adfærd?
Jeg tror, det kommer udefra. Der er ting derude, vi ikke forstår.
- Ufattelige mysterier. - Ja, fremmede væsner.
Intelligente væsner.
- Han er sindssyg. - Måske mere intelligente end os.
Han jog fiskene væk, og nu vrøvler han.
- Nu skal jeg sige dig en ting. - Rør mig ikke, ulækre kryb.
Således er det: Uenighed skaber splid, og splid fører til fortabelse.
- Du, Mumle Lykkefod, må gå! - Hørt.
Rør dig ikke. Du har lige så meget ret til at være her som de jubeloldinge.
- Norma Jean, overlad det til mig. - Far...?
Mumle, du må opgive dine såkaldte venner -
- dine underlige tanker og sære opførsel.
Med inderlig bøn får vi fiskene tilbage.
Jeg var også frafalden og skødesløs. Nu betaler vi prisen.
- Det har intet med Mumle at gøre. - Det er derfor, han er sådan.
- Den er helt gal med vores søn. - Nej, den er ikke.
Jeg ved det... for da han endnu var et æg, tabte jeg ham!
Memphis!
Mumle...
- Stakkels lille Mumle. - Jeg har det altså helt fint, mor.
Nej, du har ikke. Hold op med det spjætteri for vores alles skyld.
Din far taler klogt. Du skal agte på hans lidelse og angre.
- Men det giver ingen mening. - Din arrogance giver os intet valg.
Vent... Kom nu, sønnike. Du kan godt. Det er ikke så svært.
Jeg kan altså ikke lave om på mig selv, far.
Det afgør sagen, brødre.
Og du skal pakke dig bort!
- Mumle. - Det er i orden, mor.
Lad mig sige noget til dig.
Når jeg finder ud af, hvad der sker med fiskene, kommer jeg tilbage.
Lad mig komme forbi. Du behøver ikke rejse, Mumle.
Drop det.
- Det er uretfærdigt, far. - Hør på din far, Gloria.
De gamle sku' altid pille ham ned
Ned, ned, ned...
De sagde, han kom fra et tvivlsomt sted
Hvad mener du med tvivlsomt sted?
- De sagde, han var skadelig - Skadelig
- Men jeg ved, han var ulykkelig - Ulykkelig
Jeg glemmer ham aldrig, bandelederen
Vi synger en hjertesang for vores sande ven, Mumle.
I er en samling pivsede, pinlige, piccolini, pirrelige...
- Sammen vil vi sejre. - På de vise ord vi tror.
Vi tror.
Pas på... Pas på
Bare rolig, langesen. Min far kaldte også mig en sølle taber.
- Se mig nu! - Det hjælper ikke.
Han skal bare finde ud af, hvor fiskene bliver af.
- Hvordan? - Stol på ham.
- Jeg vil tale med de fremmede væsner. - Hvordan vil du finde dem?
- Med Lovelace. - Han kan jo ikke fordrage dig.
- Jeg taler bare til hans bedre jeg. - Hvordan?
- Med hård straf? - Ufattelig tortur?
- Med fattelig tortur? - Vil du synge?
Nej!
- Isen slår revner. - Sneskred!
Ja tak...
Lovelace! Er du der?
Lovelace!
- Kommer vi ubelejligt? - Vi har ikke en aftale, men...
Jeg vil have et ærligt svar. Hvor er de mystiske væsner?
Hvorfor siger han ikke noget?
Er der noget galt, Lovelace?
- Han er besat. - Det er et anfald.
- Op med næbbet. Tag tungen. - Dimsen om halsen sidder for stramt.
- Det kunne du bare have sagt. - På tre.
Nej, amigos!
Amigos! Hold op! I gør ham fortræd.
- Hjalp det? - Hvordan fik du den der om halsen?
- Han fik den skænket. - Af de mystiske væsner.
- Gjorde du ikke? - Nej.
Han ved ikke, hvad han siger.
Du svømmede, og så satte den sig fast om din hals.
Umuligt. Han er guruen.
Har du overhovedet mødt et mystisk væsen?
I virkeligheden?
- Nej. - Jeg vidste det. Det er løgn, det hele.
Men det tilhører nogen, og hvis vi finder dem, kan de tage det af.
Vis, hvor du fandt det. De kan garanteret hjælpe os begge.
- To ord, tre stavelser. - Du skal dø?
Nej, vent... Du slår... Du slår en genvej.
- Du slår en fis. - Nu tror han, han er en søelefant.
- Nej, gå over bjergene. - Bjergene!
- Til søelefanternes land. - Nej, forbi søelefanternes land.
- Forbi søelefanternes land! - Ja!
- Vent. - Hvad er der?
- Jeg hører stemmer. - Der er en stemme.
En spinkel stemme i vinden.
- Mumle! - Mambo?
- Hør efter. - Mumle Lykkefod!
- Gloria! - Hun følger efter dig.
Hun er vild med dig.
- Jeg kan ikke tro, det er dig. - Selvfølgelig er det mig.
Hvad laver du her?
- Hold da op. - Hvor skal vi hen, dansefugl?
Nej... Du risikerer aldrig at komme hjem igen.
- Det er fint med mig. - Du har et liv derhjemme.
Det har jeg... eller vi ikke. Ikke herude.
Hvordan skal vi beskytte et æg...? Hvis vi da får et.
- Jeg kan godt blive lykkelig uden æg. - Det siger du nu.
Men hvad, når dine venner får æg?
Så har jeg dig.
Nu binder han sig for evigt. Nu kommer det.
Jeg er en speciel type.
Sådan en, der har brug for plads.
Det er ikke dig. Det er mig. Jeg er ikke klar til et fast forhold.
Nu skubber han hende væk. Lad os overvære kampen.
Uanset hvad du siger eller gør, så hænger du på mig.
- Du er jo overlykkelig over, at jeg kom. - Nu har hun ham i saksen.
Det er netop dit problem. Du tror, du er uimodståelig.
Den der svider uanset hvad.
- Hvabehar? - Gloria er så smuk og dygtig.
- Hvad? - Bare fordi du kan synge høje toner.
- Har du noget imod min sangstemme? - Den er fin nok.
Hvis man kan lide den slags. Lidt for dramatisk efter min smag.
- Prangende, forlorent, opstyltet... - Opstyltet?
Og det kommer fra en, der elsker at hoppe på stedet.
Som en sprællende idiot.
- Dit stædige, spjættende fjols. - Der fik du den.
- Amigo... Du gjorde det rette. - Hun får det meget bedre uden dig.
Hun finder en sød, reel fyr, der kan trøste hende -
- og give hende kærlighed og en stor familie.
- Så falder hun af på den... - Ramón! Han lider rigtig meget.
Hvis du holder det tilbage, eksploderer du. Få det ud!
Slip det løs! Vend jer om et øjeblik.
Hvis hun forlader ham
fjerner hun den vigtigste del af ham
Uh, uh, uh, baby la ' vær' at gå
lkke mere sang.
Så siger hun: "Stop! Jeg får kvalme."
Så bliver jeg tavs og mut, og hvad siger hun så?
- "Du holder det inde. Få det ud." - Helt ærlig, Ramón.
- Få det ud. Få det ud! - Drop det.
- Jeg har aldrig haft et godt forhold. - Giv ham en krammer.
Jeg slap det ud! Jeg slap det ud!
- Kan du fortsætte? - Ja.
- Hvad er det for en lugt? - Det var ikke mig.
Pjuske! Det er os, der følger dig. Kom herop.
De der søelefanter er vel ikke pingvinspisere, vel?
Tja... Jeg tror, de er planteædere. Tanggnaskere, du ved.
Kom så, Lovelace.
- Hoppetid, hoppetid. - Kom, nu gør vi det.
Jeg kan godt. Jeg skal narre mig selv. Se dér... Hvad?
Jeg håber, I er faret vild, for der er adgang forbudt her.
- Vi er bare på gennemrejse. - Vi er med ham.
Skal I virkelig over de fjerne bakker og gennem landet med snestormene?
Ja, hvis det er den eneste vej til den forbudte kyst.
I risikerer at møde en udrydder.
- En fremmed udrydder? - Jep. Som snitter jer op på stedet.
De dræber alt liv på deres vej.
- Udrydder de også fisk? - Alt liv.
De er skånselsløse.
Om du så er en megastor hval, haler de dit sørgelig kadaver i land -
- skærer dig i småstykker, smelter dig og laver dig om til festmad.
Det ene øjeblik er du en hval, og det næste...
...er du blevet til festmad.
- Det må vi gøre noget ved. - Hvordan vil du gribe det an?
Hvis bare jeg kunne tale med dem. Tale til deres bedre jeg.
Fedest... Du siger lige til, når dit smarte trick giver pote, ikke?
Kom, vi går, Lovelace.
Vi ses, Lovelace.
Det går værst ud over dig selv, kammerat.
For vildt...!
Hvad er det for en lyd?
- Der er ikke nogen lyd. - Ingen gispen og hvæsen.
Hvor er Lovelace?
Af og til lister en tapper pingvin væk for at dø.
- Er han et lykkeligt sted nu? - Nej, jeg tror, han er gået den vej.
Hold da op!
Kom... Vi skal videre.
Lovelace?
Lovelace!
Hallo...?
- Er her nogen? - Du behøver ikke råbe.
Nogen kunne jo høre dig.
- Hans fødder ser ikke godt ud. - Nu maver han sig frem.
- Jeg vil ikke høre, hvad han har lavet. - Vent... Der er han!
- Lovelace! - Sådan... Lovelace!
- Se... - Klarer du dig?
Hold ud, kammerat.
- Hvad er det? - Se lige. Der er en til hver.
- Hold ud. De må være her et sted. - Ja, de ville da ikke gå fra alt det.
Sig, vi kommer med fred.
- Lovelace... - Kom nu, kammerat. Hold ud.
- Det er ikke godt. - Tag det roligt.
- Det er ikke godt. - Nej...
Gå i panik!
- De vil have os til tapas. - De ta'r pas på os!
Vi dør alle sammen.
Hold jer væk fra vandet!
- Ikke ned i vandet! - Lovelace... Ikke ned i vandet.
- Han er kommet tilbage! - Lovelace!
Fjern den beskidte tunge.
- Spiller de pingo-pong? - Nej, det er et middagsshow.
Lovelace...!
Fryd...!
Lovelace! Grib fat.
Tak, broder.
Jeg var ikke bange.
Min skønne broder. Tak... Tusind tak.
Stands!
Det er ikke jeres dag i dag. Nu har I med Lovelace at gøre.
- Og Mumle-drengen. - På dem!
Forføj jer, djævlefisk. Adios!
Tudefjæs! Stik halen mellem lufferne.
- Hvordan gør han? - Ellers kommer jeg efter jeres børn.
I får det onde øje.
- Hvor er der mange! - De bliver verdens herskere.
Det må være dem.
- Jeg er ligeglad. - De ved ikke, vi findes.
Lad mig fortælle dig noget. Vi er ved vejs ende. Det er slut.
Du har gjort en overpingvinelig indsats.
- Du fandt de fremmede. - Det kan vi bevidne.
Vi fortæller de grinebidere, at de tog fejl.
- Lad os tage hjem nu. - Nemlig.
- Vil I gøre mig en tjeneste? - Hvad?
Sørg for, at Gloria har det godt. Og min mor.
Og hvis I ser far, så sig til ham... at jeg prøvede.
- Hvad har du gang i? - Jeg forhindrer dem i at tage fiskene.
- Hvordan det, Mumle? - Nej, nej...
Adiós, amigos!
Han gjorde det!
Hvad siger I så?
Hvad siger hans mor til, at han førte os hertil for at gå i døden?
- Det gjorde han ikke. Se! - Han er loco.
Verdens første flyvende luffefugl.
- Er han en stor pingvin, eller hvad? - Tja... Større end de fleste.
Hallo!
Det er mig, Lovelace. Tidligere kaldet guru.
Jeg skal fortælle din historie, Lykkefod -
- længe efter, at du er død og borte.
I raseri over deres ligegyldighed -
- fulgte han efter dem længe efter, at de var forsvundet ud af syne.
Han vovede sig længere ud end nogen anden før ham.
Så langt, at der ikke var nogen vej tilbage.
De store strømme tog ham -
- og førte ham uendelig langt ud på de vidtstrakte oceaner -
- og frem til ukendte verdener.
Undskyld, men hvor er jeg?
Du er i himlen, Dave. Pingvin-himlen.
- Er vi i nærheden af Kejserland? - Du bestemmer selv, hvor du er.
Prøv vandet, Dave. Det er rigtigt nok.
Jeg hørte om dengang, han endelig så de fremmede tæt på.
De var nøjagtig, som kjoven havde sagt.
Hvorfor tager I vores fisk?
Store, hæslige pingviner uden fjer på deres kvabsede fjæs.
Hvorfor tager I vores fisk? I slår os faktisk ihjel.
Nej, vent nu...
Hold da op!
Goddag. Jeg skal hilse fra Kejserland. Hvorfor tager I vores fisk?
Det er sikkert ikke med vilje, men I skaber stor ulykke.
Forstår I ikke, hvad jeg siger? Jeg taler korrekt pingvinsk.
Pingvinsk! Forstår I ikke? I stjæler vores fisk!
Vil I ikke nok tale til mig? I stjæler vores F-l-S...
Efter tre dage havde han mistet stemmen.
Efter tre måneder...
...havde han næsten mistet forstanden.
Nå, fandt du fiskene, skat?
- Mor? - Hej, søde ven.
Pjuske! Uanset hvad de siger, så har vi hele tiden troet på dig.
- Kommer du snart tilbage? - Lad ham nu spise.
- Tag dig ikke af os, Dave. - Der er rigeligt til alle.
- Det er i orden, skat. Vi venter bare. - Nej, mor... Mor!
Der er masser af mad. Mor!
Mor...!
Hallo...!
Er det ikke fyren med de skøre fødder?
- Jeg troede, han var død. - Åbenbart ikke.
Hør her! Jeg har vigtigt nyt.
Jeg ved, hvem der hugger fiskene. De fremmede væsner.
- Jeg kom i kontakt med dem. - Tossen er tilbage.
- Væsnerne tager vores fisk. - Vi burde hente Noah og de ældste.
- Hej... - Gloria!
- Det er underligt at se dig igen. - Ja...
- Er der styr på det, skat? - Kan du huske Seymour?
- Hvad for én er din? - Dem alle.
Det er vores sanghold. Han underviser i rythm, og jeg i blues.
- Er du ikke...? - Jeg har ikke hørt den rette sang.
Hvor fedt! Altså ikke, at...
Jeg ved, hvem der tager fiskene. De er store og grimme, men...
- De kan så meget, og de kommer her. - Gør de?
- De er her snart. De vil vist hjælpe os. - Taler du med dem?
De taler ikke pingvinsk, men de reagerer på det her.
Lad os alle gøre det. Det fanger deres opmærksomhed.
- Hvorfor gør det det? - Spørg mig ikke. Men det virker.
- Det er hoppedrengen. - Spjætte-fætteren.
- Drenge, drenge! - Pjuske!
- Langesen! - Amigo!
- Vover du at vende tilbage? - Han siger, de fremmede tager fiskene.
Han siger, de kommer, og at vi alle skal gøre det her.
Der findes ingen fremmede væsner.
Mumle... Vend dig om.
Det er en sygdom.
- Kommer den fra dem? - Ja, men I skal ikke være bange.
Det er, så de kan finde mig.
Har du ført dem hertil? Har du pudset dem på dine egne?
Øjeblik... Sagde du ikke lige, de væsner ikke findes?
Det gør de heller ikke.
Men kun en tåbe ville føre dem hertil, hvis de fandtes.
De skal komme. De tager fiskene, og det må de gøre noget ved.
Den store Gwin er den eneste, der kan give og tage.
Det er ikke den store Gwin, der har lavet rod i det, men de fremmede.
En tåbe er vendt tilbage for at håne vore lidelser.
Vi sulter, og han vil have os til at lave benspjæt.
Skal vi holde os til vore skikke -
- eller bøje os for den dansende dåres latterlige luner?
- Hvordan laver man det der fod-halløj? - Ja, vis os det, Mumle.
- Det er faktisk ret let. - Nej, I skal stå imod!
Sådan...
Stå imod! Hold stand!
Hold stand imod denne dårskab!
Opløft jeres røster, brødre!
Byd dette spjætte-vipperi trods.
Vis, hvad I kan.
I har fod på det.
Og kom... Ryk, ryk, ja...
Ja! Påkald de vise! Lad verden ryste i sin grundvold.
For når alle andre er væk, står vi tilbage!
- Mumle...! - Mor?
Amigos!
- Mor! - Min dreng. Min dejlige dreng.
- Se ham lige! - Du ser blændende ud.
- Pjuske! - Vi har ventet og ventet på dig.
- Hvor er far? - Glem den spøgelsesfar.
Din far er lidt... Kom med, så skal du se.
Memphis...?
- Memphis? - Far...?
Mumle? Er det virkelig dig?
Ja, fra inderst til yderst.
Jeg troede... Jeg...
Far?
Lkke en eneste dag...
Ikke en eneste dag har jeg behandlet dig ordentligt.
Far...
Dans for ham, farmand. Dans med din dreng.
Jeg er virkelig ked af det, men jeg er fuldstændig ribbet for musik.
Nej, du er ikke. Det er ligesom at synge... med kroppen.
- Kom nu, skat. Vi kan godt. - Lillemor...
Du skal bare flytte de gamle fødder lidt.
Netop.
Ja...
- Kan du se? - Det føles rart.
Ja, Memphis.
Farmand...
Mami, mami, mami...
Du må vist hellere danse nu.
- Først var der en, nu er der tusinder. - Vil de fortælle os noget?
- Hvad er problemet? - Vi laver rod i deres fødekæde.
Vi bør standse al havfangst.
Hvorfor skal vi gøre noget?
Det er bare nogle fugle på verdens bund.
- Jeg er imod en verden uden pingviner. - Hvad skal vi gøre?
Sæt et skilt op med "Fiskeri forbudt"!
...svarer til den kærlighed -
- man skaber.
Åh, baby...
Sådan.
Kom så! Fyr den af!
SLUT
TIL MINDE OM IVAN BASTIANICH 1981-2005